Hvorfor kommer der så mange soldater, når det er en så liten krig?
For at folk skal ta oss alvorlig, min skatt.
Når de innser alvoret vil de nok adlyde ordrer.
Det vil de nok, ja. Ellers vil du nok få stoppet dem, ikke sant, far?
Jeg skal gjøre mitt beste, skatt.
Jeg kommer til å savne deg.
Vi er sammen igjen før du får snudd deg.
Det gjør jeg jo mange ganger på et helt år.
På skolen vil du få nye venninner og leke med...
...bøker å lese, en ponni å ri på, og så har du jo Emily.
Ja, Emily. Og hun virker som en forståelsesfull venn, ikke sant far?
Med det intelligente utseende, selvfølgelig.
- Skolen ser ikke videre festlig ut. - Det er vist ingen ting i disse dager.
Kanskje det er bedre innenfor?
- Unnskyld, sir ... - Ja ja, ut med den!
- Tenk å levere en hest ved døren. - Se, far, ponnien min!
Deres sjef vil bli stilt ansvarlig. Fjern den.
- Nei, far ... - Vent litt!
- Ja, det er meg.
Jeg er kaptein Crew.
- Jeg har vist gjort det vanskelig for Dem. - Det kan jeg garantere, kaptein.
- Får jeg komme inn og forklare? - Kom innenfor.
- Vent bare her med ponnien. - Okay, kaptein.
- Ponnien skulle jo ikke innenfor... - Der er mer enn det.
Der har blitt levert pakker til Deres datter på skolen. Vennligst følg etter.
De vet nok ikke at jeg leder en av Londons fineste skoler.
Jo, det er nettopp derfor jeg vil at min datter skal gå på skolen.
- Det ville jeg ikke ha trodd. - Det er ikke utelukkende min feil.
Sara og jeg kommer rett fra India hvor Sara har bodd hele livet sitt.
Nå skal mitt regiment til Sydafrika, så vi fikk det plutselig travelt.
Som jeg skrev, så mottar jeg ikke elever uten samtale og anbefaling.
Jeg skrev også, at for tiden er det ingen ledige værelser.
- I så fall kan vi like godt dra igjen, far. - Dette blir litt kjedelig.
Jeg mottok aldri brevet Deres, og det slo meg ikke at skolen ikke ville anta min lille Sara.
Det handler om sosial status, min far var Sir George Crew. Ham har De kanskje hørt om?
Og de beste økonomiske referanser jeg kan gi Dem er South African Holding Syndicate.
Jeg er hovedaksjonær i syndikatet.
Min bror, kaptein Crew, er lærer i retorikk og drama.
- God dag. - Det gleder meg.
- Er ikke Eclipse Deres firma? - Et av våre viktigste selskaper.
Unnskyld at jeg er så uformel, men jeg seiler om en time.
- Jeg antar at du nok må ta meg med, far. - Vel, vel, hva skal en liten pike som du gjøre i Afrika?
Jeg har vært overivrig, unnskyld min uhøflighet. Må jo passe på skolens rykte. Må være forsiktig.
Etter denne samtalen kan jeg jo se med et øyekast at hun er et veloppdragent, lite barn.
- Vi vil med glede ha henne. - Betyr det at jeg skal bli her?
Ja, min venn. Du får det godt her. Du, og din lille ponni.
- For en søt, liten hest.. - Dette er skolens, det skulle holde for nå.
- Rikelig. - Det er rikelig.
- Unnskyld, har jeg sett Dem før? - Meget mulig, kaptein.
Var De ved teateret? Jeg forbinder Dem med de gamle revyene.
- Min bror på scenen? Aldeles latterlig. - Ja, du har helt rett, latterlig..
Og nå, skal vi se på lille Sarahs værelse?
Et øyeblikk, Miss Rose. Miss Rose er en av mine dyktigste lærere.
Kaptein Crew har gjort oss den ære å la sin datter gå på vår skole.
- God dag, Miss Rose.- God dag, kaptein Crew. - Vi vil gjøre alt vi kan for henne.
Barn, vi har fått en ny elev, Sara Crew. Si god dag til henne.
- Hvordan har du det? - Utmerket, takk.
Lavinia, Jessie, nå er det nok. Bare gå videre, Miss Rose.
- Hun likner en liten prinsesse, ikke sant? - Det er akkurat det hun er, en prinsesse.
Nå kan det hende at noen vil føle seg dumme.
Jaså? Vent og se. Prinsesse du liksom ...
Heldigvis er værelset nylig tapetsert, og det er god trekk i kaminen.
- Men De hadde jo ingen værelser. - Jeg visste ikke at det kom en så søt liten pike.
Hvorfor blir det flere værelser av det, far?
Lady Bengiglis datter har nettopp flyttet. Dette er det beste rommet vårt.
Kunne De friske den opp litt? Her skal det være fargesprakende!
Jeg har med noen saker fra India, kanskje De kan kjøpe resten?
Med fornøyelse, kaptein Crew.
- Jeg vil gjerne at hun rir hver dag, om mulig. - Vi har en fremragende ridelærer.
De synes nok med rette at jeg skjemmer henne bort, men det er faktisk godt for henne.
Hun begraver gjerne nesen i bøker, inntil noen lokker henne bort fra dem.
De forstår, Sara har ingen mor,og vi har aldri vært atskilt i mer enn få dager.
- Så rørende. - Det blir nok vanskelig for henne.
Ta det med ro, kaptein Crew. Jeg er mor for alle mine små piker.
Nå vil jeg la dere ta farvel i fred og ro.
- Hvor mye tid har vi, far? - Kun et par minutter, skatten min.
- Du kjenner meg ut og inn, min lille Sara - Nei, far, jeg kjenner deg av hjerte.
Du er alltid i hjertet mitt.
Vi skal være tapre, ikke sant?
Hør, vi later som om vi er i tilbake i India...
...og jeg skal ut med troppene et par dager, avtale?
Vi har kjempet den kampen før, og du har aldri grått før når jeg har dratt.
- Husker du det? - Ja, far ...
Men dette blir vår vanskeligste kamp.
- Og vi skal være tapre soldater, ikke sant? - Jo, far ...
- Skal vi si farvel sånn som hjemme? - Ja, far ...
Okay.Nesen i været, og bort til vinduet og se ut.
Si som vi pleier.
Far han reiser nå sin vei, men han kommer snart meg.
Snart så skal jeg nok få se, han er her på en, to, tre.
Far han reiser nå sin vei, Men hen kommer snart til meg.
Jeg klarer ikke denne gang. Jeg klarer ikke ...
- Du gråter også. - Jeg er redd for at vi ikke er så tapre soldater.
Å jo da, det er vi.
Jeg klarer det nå..
Far han reiser nå sin vei, Men han kommer snart til meg.
Snart så skal jeg nok få se, Han er her på en, to, tre.
Jeg vil gjøre det! Jeg vil! Jeg later som om det her er en del av en krig.
Du er fienden, og du min trofaste lanse. Klar, sikt, skyt ...
Vi må nok tilkalle reservetroppene.
- God morgen.Hvordan har De det? - God morgen. Snakker De hindustani?
Jeg har bodd i India i hele mitt liv.
Skal frk Sahib bo i England nå?
- Kun til min far har lært boerne å oppføre seg. - Sahib er soldat?
Ja, far er kaptein. Kaptein Crew. Jeg heter Sara. Hva heter De?
Jeg er Ram Dass, tjener for Lord Wickham og "Lady" Surani.
Ram Dass!
Hva står du og drysser for? Gi fuglen mat og fortsett med arbeidet!
God morgen.
God dag.
Jeg står ved vinduet hver morgen, hvis De vil snakke litt om India.
God morgen, Sara. Er du klar for frokost, min kjære?
Jeg prøver, men jeg klarer ikke knappene. Tommelen min setter seg fast i hullene.
Nå skal jeg hjelpe deg. Knapper er til vanskelige, ikke sant?
Jeg har aldri knappet tøyet før, men det lærer jeg.
På med skoen ...Kom inn.
- God morgen, Becky. - God morgen.
- Har frøkenen sko til pussing? - De jeg hadde i går, jeg skal hente dem.
Nei, la meg. Unnskyld så meget, frøken.
- Slo du deg? - Nei, frøken. Du må ikke hjelpe meg, frøken.
- Bare la meg stable opp skoene. - å nei, frøken, hvis frøken Minchin så det...
- Kan du holde to til? - Ja, frøken.
Klarer du den?
- Skal du pusse alle dem? - Hun gjør dem så fine.
- Mange takk, frøken. - Takk for at du pusser skoene mine.
- Om forlatelse. - Det gjør ingen ting.
Farvel, Becky.
Kanskje blir det ikke så ille likevel, når du og Becky er her.
Vi må skynde oss, frk Michin liker ikke at noen er sene.
Frøken Rose, er frøken Minchin så streng, som hun ser ut som?
- Hva skal jeg gjøre i dag? - Først skal du ha regning.
Så engelsk, fransk, historie og geografi .
Jeg får det sannelig travelt. Når skal jeg ut å ri?
I ettermiddag klokken fire.
Elever, vår nye elev, Sara Crew kommer ned snart.
Kaptein Crew er en deilig mann. Familien er meget fornem.
Dere skal behandle henne deretter. Innta plassene deres.
- God morgen. - God morgen, Sara.
- Jeg er glad du vil være med oss på morgenene. - Har du sovet godt? - Nei, ellers takk.
Lavinia, du og Jessie rykker en plass ned.
- Sara sitter her ved siden av meg. - Men det har alltid vært min plass!
Vi takker Deg for mat og rikelige gaver. For dette viser vi nå vår takknemlighet.
- Hvorfor legger du salt på tallerkenen? - I tilfelle De skulle by meg et av eggene Deres.
- Skal jeg sadle ponnien for veslejenta? - Tror ikke det.Ta hoppen de første gangene.
Flaks at den gamle uglen lot deg komme ut.
Sarah, det er hr. Geoffrey Hamilton. Miss Crew er ny elev.
- God dag. - God dag.
Jeg skal lære deg å ri. Det gir meg 100 kr ekstra.
- Er det mange penger? - Verdier er jo relative.
- For meg er det en formue. - Da vil jeg be om undervisning.
- Er ponnien min klar? - jeg tror vi starter med en lettere en.
Bør jeg ikke forklare det for ponnien min? Ellers blir han kanskje lei seg.
Ja, ponnier er følsomme skapninger. Forklar det nøye.Han er der borte ved buen.
- Det kan hende det tar litt tid. - Vi venter i sadelrommet.
Hei, General.
Er du glad for å se meg?
Hvis jeg får en der er roligere enn deg, så blir det en kjedelig ridetur.
- Rose, hva er i veien? - Minchin har tatt fridagen min.
- Hvorfor? - Vi må h blitt sett sammen.
- Får jeg aldri se deg alene mer da? - Vi finner på noe, samme hva hun sier.
Jeg forstår ikke den kvinnen. Hva er hun så redd for?
Sladder sikkert. Hun lever for skolen, og sin avart av snobbens sømmelighet.
Tøv! Hun er redd for å miste en god lærer For en billig penge. Jeg snakker med henne.
Nei, det må du ikke. Da sparker hun oss begge to.
Hun får ikke en sjanse, hvis det fortsetter å koke i Sørafrika.
- Du drar kanskje ned dit? - Synes du ikke jeg skal det?
- Selvfølgelig, skatt. - Du ville bli nødt til det.
Der er intet at være urolig for nå. Dette lille levenet blir aldri så alvorlig.
Jeg tror jeg må forlenge visitten litt.
- Hr. Brady, er det kommet noe til prinsessen? - Vi får se, mitt barn.
Hun ser så trist ut seg om hun ikke hører ofte fra sin far, og da blir jeg lei meg.
- Bare rolig. Det er brev til henne. - Det er jeg glad for!
- Er det brev? - Det er fra min far.
- Det var da koselig. - Nei, det er det ikke.
- Det er dårlige nyheter. - Hva er i veien, skatt?
Guttene oppfører seg ikke ordentlig, så han kan ikke komme til fødselsdagen min.
Der er flere måneder gammelt. Ting kan skje. Han kan fremdeles rekke å komme.
Jeg skriver og ber Miss Minchin holde en fin fødselsdagsfest, slik jeg ville.
Dra på en skikkelig runde, og kjøp alt hva hjertet ønsker.
Sist, men ikke minst, min kjære
...Vil jeg at du stanser presis kl to på fødselsdagen din..
...lukker øynene og sender meg et kyss.
For mine øyne vi også være lukket, og jeg sender deg et kyss også.
Er han ikke den herligste mannen i hele verden?
- Med en unntagelse... - Hr Geoffrey er meget søt.
Hva er det?
- Hvem er det, frøken Rose? - Det er de frivillige.
- Skal de også til Sørafrika? - Nei, de skal hjelpe i Mafeking.
- Har soldatene våre problemer? - De er blitt avskåret.
Vi klarte ikke komme oss gjennom frontene og gi dem hjelp.
De er syke, sultne og desperate, men holder tappert ut.
Frøken Rose, min far er i Mafeking.
Det er leit, skatt. Det visste jeg ikke.
Du må ikke gråte. Han klarer seg nok.
- God dag, hr. Geoffrey. - Er Sarah klar til rideturen?
Hun kommer straks.Takk.
Er vi klare?
De to vakreste damene i verden. Hvorfor har du ikke ridetøy på?
- Ermengarde skal ha ekstratime. - Å,tar det hele ettermiddagen?
Jeg er redd for det.
- Hun skal stave "Konstantinopel". - Himmel, det kan det ta måneder å lære.
Overlat det til meg.
Skal vi gå? Har du grått?
- Jo, du har fremdeles tårer i øynene. - Det er bare London luften.
Ja, ja , så la oss gå.
- Gjør det noe, vi ikke rir i dag? - Ikke det spor, men hvorfor?
Jeg vil gjerne snakke med deg.
Det er om Mafeking. Er det sant at soldatene er sultne og avskåret?
- Far er der, så jeg vil gjerne vite.. - Så ille er det ikke.
De har det ikke lett, men de holder ut, og vi sender tropper hver dag.
- De drar fra Mafeking hvilken dag som helst. - Det er vanskelig å tro at far er trygg.
Ikke vær urolig. Jeg skal fortelle en hemmelighet.
Jeg meldte meg i dag. Miss Rose må ikke vite det. Jeg reiser snart.
- Mafeking! Kanskje du kan hjelpe far? - Vi skal nok få ham hjem.
Hva gjør du? Svar meg! Hva i all verden gjør du her?
- Rolig, det er bare min bestefar. - Ikke tro ham, jeg fornektet ham fra fødselen.
- Egentlig er vi veldig glad hverandre. - Hva?!..Nei, det er vi slett ikke!
- Vennligst ikke rop til min rikeste elev. - Elev? Hva snakker du om?
Jeg er ridelærer på denne eksklusive skolen for unge damer.
Du utnytter mitt fravær og blir ridelærer? Som nærmeste nabo?
- Hvor er din familiestolthet?? - Vel, jeg må spise, ære er mager kost.
- Utpressing, hva? Skulle jeg kjøpe deg fri? - Har ikke slått meg, men det er ingen dum ide.
Jeg ville heller se deg hengt! Jeg snakker med forstanderinnen, og sette en stopper for dette.
Hun blir begeistret over å høre at Lord Wickham er min bestefar, og hever lønnen.
- Sara, Lord Wickham kommer. - Da går jeg!
Den dovne slyngelen likner sin far. Ridelærer!
- Du er mer glad i ham enn han er i deg. - Han bjeffer mer enn han biter.
Det håper jeg da sannelig. Hvorfor er han så sint på deg?
Han var sint på min far. Jeg er havnet i mellom i deres krangel.
Han ønsker at jeg skal tigge om hjelp, og da ville han spise av hånden min.
Jeg ville ikke like at han spiste av hånden min.
- Hva om jeg spiste av hånden din? - Du? Ja, det ville vært noe annet.
Det skal jeg, hvis du vil gjøre meg en tjeneste. En viktig en.
Jeg tror at du er en eneste i verden som kan gjøre det.
- Jeg vil at du får Frk. Rose med deg på shopping neste onsdag. - Shopping?
Den unnskyldningen kjøper frk Minchin sikkert.
Er det sant? Til frøken Rose?
Og hun sa ja til det? Det er vidunderlig!
- Nei, ikke til en sjel, ikke engang Emily. - Flink pike! Nå må vi gå.
- Jeg skal ut og kjøpe noe først. - Noe av gull, som skinner?
Det er helt riktig.
Kom inn.
- Hva vil du? Jeg har det travelt. - Jeg vil be Dem om noe.
- Er det deg? Hva vil du, min venn? - Frk Minchin, jeg vil be om en stor tjeneste.
Hr Geoffrey skal i krigen, og han har vært så søt mot meg...
Jeg vil oppfylle mine sosiale forpliktelser over for ham.Det lærer jo De oss?
Når noen viser vennlighet, skal man gjøre gjengjeld.
Å gjøre noe for hr. Geoffrey kommer neppe under regler for sosial forpliktelse.
- Men hva er det du ønsker å gjøre for ham? - Kan jeg få invitere ham på te?
- Her? På skolen? - Kan jeg? Vær så snill, han skal jo i krig.
Det går nok, han var jo lærer. Men ikke si noe til de andre pikene.
Nei, frøken Minchin. Takk, frøken Minchin. Tusen takk!
- Vi må spise litt, for Saras skyld. - Hun forstår det nok.
- Du har glemt ringen din. - Nei, det har jeg ikke ...Ser du?
Jeg er redd for å ha den på i nærheten av frk Minchin. Heldigvis så hun den ikke i går.
- Jeg vil gjerne fortelle den gamle jomfruen. - Ikke ennå, skatt.
- Angrer du på at du giftet deg med meg? - Som om du ikke kjenner svaret.
Jeg ville bare høre det igjen. Elskede ...
Jeg vil gjenoppleve denne uken hvert sekund som, jeg er borte fra deg.
Vi vil ikke være atskilt, ikke sant? For jeg vil også tenke på den.
- Hadde ikke du hr. Hamilton til te? - Jo, men ...
- Hvem er inne i det rommet? - Vær så snill, ikke gå inn dit.
- Frøken Minchin, frk Rose og jeg.. - Vi sier farvel, frøken.
- Hvordan våger dere å risikere skolens ? - Intet har skjedd med Deres dyrebare skoles ry.
- Faktisk er frøken Rose og jeg... - Geoffrey! For min skyld...
- Frøken Minchin, det er min skyld. - Stille!
Siden De er her for å ta så glad farvel, vennligst gjør det. Nå.
Farvel, Geoffrey.
- Farvel, hr Geoffrey. - Farvel, min venn.
- Sara, jeg forventer en forklaring. - Ja, frøken Minchin.
Så snart jeg har funnet på en.
- De er innestengt som rotter på 7. måned. - Send flere tropper til Mafeking.
- Jeg er helt enig. - Nei, neiiii ...!
Å, gutten min, gutten min, gutten min...
De har drept gutten min!
Jeg vet at soldater skal tåle meget, og min far er en god soldat.
Men de har ventet så lenge på hjelp. Vær snill å gjør noe med en gang!
Ellers er de fortapte, og da kommer far ikke hjem til meg.
Mafeking er befridd!
Takk for at du svarte så fort denne gangen.
Våkn opp! Mafeking er befridd!
Våkn opp, alle sammen! Mafeking er befridd!
- Hr Bertie, hører du, Mafeking er befridd! - Ja, er det ikke herlige nyheter?
Frøken Rose, de er reddet, min far og hr.Geoffrey er i reddet.
- Hva er galt? - Ingenting! Ingenting! Mafeking er befridd!
Frøken Minchin, er det ikke herlig? Kan du høre jubelen?
- Jeg er så glad for din skyld. - Min far er i sikkerhet, Becky.
Barn.Barn...Hør etter.
Det er et lykkelig tilfelle at Saras fødselsdag faller på seiersdagen for Hennes Majestets hær.
Sara, vil du fortelle barna om dine ønsker for fødselsdagen?
Jeg er så glad for at dere er her, så jeg vil gjerne gi dere gaver i dag.
Jeg vil gjerne vise min takknemlighet for at min far er blitt reddet.
- Kan vi dele ut gaver nå? - Ja, men dine gaver først, Sara.
- Dette er fra meg. - Takk frk Michin. Nå må jeg bare lære å sy.
Og dette er fra hele skolen. Det er bilder fra ditt opprinnelige India.
Å tusen takk. Nå er det mye lettere å forestille se at jeg er der.
- Skal de andre ha sine gaver nå? - Ja. Navnene deres står på dem.
Vær så god, frøken Rose. Vil du hjelpe med de andre gavene?
- Dette er til Dem, frøken Minchin. - Så omtenksomt, Sara.
Fra min glade ungdom, da jeg var bedre kjent som "Sprudlende Berti".
- Takk.Det må vi nok holde hemmelig. - "Knapp igjen" sier vi.
- Den her er fra meg. Jeg håper du liker den. - Det er presis hva jeg ønsker meg.
Knapp igjen".
GRATULERER MED FØSELSDAGEN
- Å, tusen takk, Becky. - Stoffet er ikke helt nytt.
- Snille Becky, du har laget den selv. - Ja, jeg laget den om aftenen.
Du kan late som om det er silke med diamantnåler stukket i.
- Den er pen. Jeg er glad for den. - Er du? Stoffet er ikke alt for nytt.
- Denne her er heller ikke ny. - En gave...til meg?
- Ja, Becky, med kjærlig hilsen. - Hva er det, frøken?
En skarabé fra Egypt. Jeg fikk den av far. Han sier at den bringer lykke.
Jeg vil at du heller enn noen annen skal ha den.
- Du milde, jeg tror, jeg besvimer. - Nei, Becky, ikke nå.
Jeg har flere gaver til deg på værelset mitt.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si, frøken? - Du er så søt, Becky.
Ja, ja , så pent ...
- Advokat Barrow vil snakke med Dem. - Jeg har ikke bedt ham om å komme.
Han er meget opphisset for noe. Han venter på Deres kontor.
- Frøken Rose ... - Tørkleet er nydelig.
Frøken Rose, vil du si ifra når klokken er nesten to?
Jeg har en avtale med far. Han vil tenke på meg klokken to.
- Jeg passer på tiden. - Sara. Takk for lommetørklærne.
- Er det ikke på tide å skjære kaken? - Jo, kaken ...
- Sitt ned, hr Barrow . - Jeg antar De har lagt ut meget for festen?
Kaptein Crew er meget velstående. Sjekken hans kommer snart.
- Nei, frk Michin, det kommer ingen sjekk. - Hva skal det bety?
Avdøde kaptein Crew ...
Kaptein Crew er oppført som død. Dessuten døde han bankerott.
- Hans eiendommer og gruver og miner .. - De er konfiskert av fienden.
Vil det bety at barnet er overlatt til meg uten penger?
Hun er helt klart etterlatt lutfattig, og hun henger ved Dem.
- Hun har ingen slektninger ettersom vi vet.. - Hennes fars konto er overtrukket.
Jeg ventet en sjekk, og la ut for festen ... Jeg forstår.
Nå må du ønske noe, og blåse alle lysene ut på en gang.
Jeg ønsker at faren min snart kommer tilbake.
Trekk pusten dypt..
Jeg har visst ikke særlig gode lunger, har jeg vel?
- Jeg setter henne på gaten... - Er nå det klokt, frøken Michin? Skolens ry ...
Skolen min?
Det kunne ryktes, og det ville ikke virke heldig på de andres foreldre.
Det er sant.
Men barnet kan jo tjene hos Dem inntil hennes gjeld er tilbakebetalt.
- Det ville ta årevis. - Det er da bedre enn ingenting.
Skynd dere, barn. Isen deres smelter.
- Sara, klokken er nesten to. - Takk, Miss Rose.
Far, jeg tenker på deg.
Og jeg ved at hvor enn du er Så tenker du også på meg.
Frøken Rose, jeg kunne føle, han var hos meg.Virkelig!
Frøken Minchin vil prate med deg.
- Barn, la avene deres ligge her. - Hvorfor? Hvor skal de hen?
- Hvorfor må de ikke få ta med gavene? - Du har intet å gi bort.
- Det forstår jeg ikke. - Senere. Gå opp på værelset ditt.
- Men, frøken Minchin... - Sara, gå opp på værelset ditt.
Dere andre også.
Vil du nå fortele hva dette betyr? Hva har hendt? Du kunne ha vært vennligere.
Ti stille. Kaptein Crew er død. Han stod på tapslisten i dag.
Han har etterlatt barnet lutfattig. Du får fortelle henne det, du.
- Det kan jeg ikke. - Du gjør som du får beskjed om.
Frøken Rose, hva er galt? Hvorfor stoppet hun festen?
Sara, vi må prate sammen.
- Min lille skatt... - Frøken Rose, hva er der?
Sara, du er datter av en soldat...
...du vet, at man må være tapper uansett hva som enn skjer.
- Frøken Rose, er det veldig grusomt? - Din far...
Min far er i god behold. Mafeking er befridd. Det sa de!
Hjelpen kom ikke hurtig nok frem. Navnet hans stod på listen i morges.
- Mener du den over de sårede? - Nei, vennen min.
Er min far...
Sara, jeg er så lei for det...
Det stemmer ikke!! Han er ikke død.Det er han ikke!
- Har du... - Ja.
Du kan gå.
Sarah, du forstår nok det at du ikke kan beholde værelset.
Kom med meg.
Dette er ditt værelse fra nå.
Jeg må selge møblene og klærne dine for å betale en del av din fars gjeld.
Normalt ville du komme på et fattighjem, men jeg lar deg bli her.
Du får naturligvis plikter.
Jeg håper du verdsetter at jeg er så vennlig ikke å sende deg vekk.
Du hadde ingen sort kjole. En av pikene har gitt deg denne.
Få nå festkjolen av, og ta denne på.
Jeg sender opp noen sko.
Jeg tror ikke på det. Jeg tror det ikke!!
Far han reiser nå sin vei, men han kommer snart til meg.
Snart så skal jeg nok få se, Han er her på en, to ,tre.
Og frøken Minchin selger alle tingene hennes.
- Det var avskyelig å tilbakelevere gavene. - Hva synes du nå om prinsessen?
- Er der noe jeg kan gjøre? - Nei, Becky. Ellers takk.
Sara, det gjør meg vondt.
Sara, fra nå av skal du ikke sitte med oss. Gå på rommet og rett ut krøllene.
Gå deretter ut på kjøkkenet. Så, løp av sted.
Lavinia, du kan ta din gamle plass ved siden av meg.
- Fru Connel... - Har fruen sendt deg ned til meg?
- Jeg skal spise frokost her. - Du skal arbeide for den, og mer til.
- Jeg vil gjerne hjelpe til. - Jaså, det vil du?
Se hva du gjør! For det får du gå uten frokost.
Rist heller litt mer brød til fruen. Såja.
Her er frokosten. Ta den med over der. Vi omgås ikke de kongelige.
- Lad meg oppvarte deg, frøken. - Nei.Du kan se på henne spise.
Det vil kanskje være en lærepenge for deg.
Kan jeg gi Becky frokosten min? Jeg er ikke sulten.
Du kan gi den til katten. Og se at få vasket opp.
Nei, frøken. Jeg vil ikke ha den.
Posten er nettopp kommet.
Jeg tar posten.
Min elskede jente. Jeg har lett som gal etter en utvei for deg.
Endelig, nå har bestefar latt seg formilde.
Jeg håper at pengene og min kjærlighet skal hjelpe deg i tiden som kommer. Geoffrey.
- Er denne jenta lærer ved Deres skole? - Hun var. Jeg avskjediget henne i dag.
Vi hører neppe fra henne igjen.
Jeg var klar til å overdra en pen sum til gutten når han kom hjem.
Jeg har til og med dummet meg ut, og sendt ham en sjekk.
Da gjorde jeg rett i å beholde brevet. Han ga dem rett til henne.
- De er ikke særlig begeistret for piken? - Neppe. Under disse omstendigheter.
- Og hun har ingen rettmessige krav på ham? - Jeg oppfostret et hittebarn.
Ville hun ikke have rådspurt meg hvis deres forhold var respektabelt?
Ram Dass!
Kommer det brev fra hr Geoffrey, skal de returneres uåpnede.
Som De ønsker, sahib.
Kom inn, Becky.
Godt at du ikke sover, frøken. Natten er så ensom.
Mon tro frøken Rose er? Jeg vil savne henne så skrekkelig.
- Vi er helt alene i verden nå, ikke sant? - Nei, nei, vi har faren min, vet du,
Din far? Men kokken sier..- Ikke si sånn, det stemmer ikke, han er ikke død.
Han ligger syk og såret et sted, men han er ikke død.
- Hvordan kan du vite det? - En indre stemme sier det.
Noen ganger kan jeg høre ham kalle på meg.
Du milde ...
- Buford! Du røyker jo. - Som du ser.
- I dag har jeg hæren i ryggen. - Den uniformen? Du skal ikke i krigen.
Helt til fronten om nødvendig. Jeg har fått nok av ditt tyranni.
Din behandling av Rose og Sarah er dråpen.Da heller slagmarken!
- Våger du å kritisere meg? - Forbløffende, ikke sant?
Det viser at jeg er mann for å lede mine menn folk rett i dødens gap.
- Ikke forvent mer hjelp far meg. - Det tar jeg helt med ro.
Skåner krigen meg, vil rampelyset oppleve Sprudlende Bertie igjen.
- Buford, dette gjør du ikke mot meg. - Ikke det? Farvel, gamle tøs.
Unnskyld, hr... Var De med i Mafeking?
- Ja, jeg løp inn i en kule. - Kjenner De min far?
- Hva heter han, lille venn? - Kaptein Crew.
- Er din far kaptein? - Ja. Jeg tror ikke på at han er død.
- Jeg håpet at De visste det. - Nei, dessverre.
- Prøv å spørre på hospitalet. - Takk, sir.Det skal jeg gjøre.
- Unnskyld, hr... - Det er jo den lille prinsessen!
Hr Bertie! Har ikke du dratt i krigen?
Nei. Lord Roberts sa: "Bertie, de sårede trenger deg."
"Bli her og hold humøret oppe hos våre tapre falne."
Så jeg er nesten leder av hospitalet.
- Å, hr. Bertie, kan min far være der? - Din far, prinsesse?
Jeg vet at han ikke er død. Jeg har lett og lett overalt.
Han kunne være blant de sårede, kanskje. Ja..jeg er nesten sikker på det.
Hvis du bestemmer, kan jeg få lete etter ham? Vææær så snill ...
Selvfølgelig kan du det. Det er jo hende, vet du.
- De gjør ikke honnør for deg? - Disiplinen er heller slapp.
Major..ha. De venter i avdeling B. Der er en masse skitt der oppe.
- Jeg sender en av mine menn. - En av dine hva?
To av mine menn, da. Fortsett!
Portør!
- Hva gjør det barnet her? - Majoren leter etter min far.
- Majoren? - Vi er gamle venner, sir.
Jeg kjente hennes far, kaptein Crew, ble meldt drept i Mafeking.
Barnet tror ikke på det, så vi leter blant de sårede.
- Vet De noe om min far? - Nei, dessverre, min venn.
- Fortsett, major! - Ja vel, sir. Takk, sir ...
Pikens far er blitt drept, men hun insisterer på å finne ham.
Vi prøver en annen avdeling.
- Der er gamle Bertie. - Gi oss en sang, kompis.
Alle, rett! Offisiell inspeksjon.
Han er ikke her heller, men kanskje noen vet noe.
- Unnskyld, var De i slaget Mafeking? - Ja.der ble jeg stukket av billen.
Den var bitte liten, men slo meg ut. Insektene er verre enn kulene.
- Da kjente De kanskje ikke min far? - Ikke engang min egen far, med den feberen.
- Takk, hr... - Det var så lite.
- Unnskyld, var De i Mafeking? - Det var der, jeg deserterte.
- Kjenner De min far, kaptein Crew? - Ja, naturligvis.
- Fin offiser, ikke sant? Han bør klare seg. - Men hvor er min far nå?
Hvor er hvem? En soldat fra eller til gjør ingen forskjell.
Jeg lager tusenvis for England. Sterke karer som ikke er redde som meg.
Jeg var redd for bråket. Det var derfor jeg stakk av, ser du.
- Han vil ikke si hvor min far er. - Han lever i en drøm, Sara...
Ikke gå, kompis. Syng en sang!
- Skal vi synge en sang for dem? - Ikke i dag, hr. Bertie.
- La oss glemme egne sorger, og gjøre noe for dem. - Ja vel, så prøver jeg.
- Hva med "The Old Kent Road"? - Mackie kan spille til.
- Hr. Bertie, kan jeg komme igjen? - Ikke for ofte. Du blir straffet da vet du.
- Jeg holder et skarpt øye med de nye. - Du tror ikke noe på han kommer, du vel?
Jo, visst gjør jeg det. Forsvunne dukker ofte opp igjen.
Da får jeg nok heller komme tilbake. Kanskje du ikke gjenkjenner ham.
- Godt, min venn, så kom, du. - Farvel, hr. Bertie.
Er dere sultne?
Små stakkarer ... Det er ingen ormer igjen for dere i dag.
God morgen, lille frøken sahib. Forer du dine små venner?
- Ja, men jeg hadde ikke mye igjen av suppen. - De har det vanskelig når det snør.
Rani!
Du ser ut som om du liker å være uskikkelig.
- Hun sitter der på bokhyllen. - Bokhyllen?
Jeg later som om det er en bokhylle fylt med herlige bøker.
Vi får ta henne før hun ødelegger Dickens- samlingen din!
Rommet ditt er så lite. Og så høyt oppe som et lite rede i treet.
Jeg kan ligge på den bløte sofaen min og se ut på himmelen gjennom takvinduet..
- Sofa? - Den likner litt mer når den er redd opp.
Kan du forestille deg den med dunteppe og fine puter?
- Av og til, også ild i peisen? - Det er vanskeligst å forestille seg.
Men ellers er risten blankpusset, og glørne lyser i kaminen.
- Skynd deg. Kokka skjelver av sinne. - Unnskyld, jeg løper.
Jeg skal til slakteren, ellers får jeg ørefiker.
Hør: "Hospitalskipet "Mercy" ankommet med 1 200 sårede."
- Står det noen navn? - Der er ingen liste.
Bare Harry er med. En såret mann er bedre enn ingen mann, eller, Min?
Becky, jeg må på hospitalet før kl.9, når besøkstiden slutter.
Sarah! Din klossmajor. Du kan bare glemme aftensmaten din.
Sara fikk ingen frokost. De satte bort maten før hun kom fra byen.
Hvem tror du du snakker til? Dere kan sulte, begge to.Rydd opp nå!
Det er noen sørgelige skjebner blant disse, doktor.
Doktor, denne mannen er ukjent. Delirium etter malariafeber.
- Vi er meget bekymret for ham. - Blodmangel og svak puls.
- Han har ingen klare øyeblikk. - Nervelammelse eller blodpropp, kanskje.
Snarere det siste. Han fikk et stygt sår i hodet.
- Han roper hele tiden på Sara. - Dere vet ikke hvem hun er?
Det er umulig å finne ut av før hans identitet er fastslått.
- Du får gå nå. Jeg gjør det ferdig. - Takk, Becky. Jeg må skynde meg!
Stopp en halv. Hvor skal du hen? Miss Lavinia vil ha hentet kull.
Sara, så trett og sulten du ser ut.
- Er du virkelig sulten, Sara? - Ja. Jeg kunne spise deg!
Legg på rikelig. Min far betaler for det.
Vent. Prinsessen vår har det travelt. Kanskje hun skal på ball?
Kom her og gjør ren kaminen!
Jeg vil gjerne ha mitt lyserøde sjal. Det ligger på sengen.
Dekk meg til. Her er litt kjølig.
- Prinsesse, hva skal du så sent? - Jeg vil se de nye soldatene.
- Ikke i aften.Det er stengetid. - Jeg løp av gårde bare for det.
- Jeg er sikker på at han er her. - Det er du alltid, prinsesse.
Beklager. Kom igjen i morgen, Er du snill. God natt.
Han skal nok komme seg av feberen, men der må være trykk i hjernen.
- De tilråder altså operasjon? - Ja, ved Dr. McNesh i Edinburgh.
Få ham overført til Edinburgh i morgen tidlig.
Sarah? Hvor har du vært?
- Svar mig. Har du vært ute? - Ja, frøken Minchin.
- Hvorfor er du ulydig mot meg? - Jeg måtte, måtte lete etter min far.
Den latterlige letingen, og fornektelse av fakta er ...uanstendig!
- Du må innse at din far er død. - Ikke si det! Han er ikke død!
- Du kan ikke hindre meg i å lete! - Hvor våger du å snakke slik...
Jeg tar meg av deg i morgen tidlig.
Jeg kan ikke være en god soldat lenger. Jeg fryser og sulter.
Hører du? Nei, du er likeglad. Du er bare en dukke. En dukke!
Du har ikke noe hjerte. Du er bare en dukke!
Deres Høyhet, jeg beklager. Fanden står i våre hager!
En sinna kvinne i gården står, Et skyss ble stjålet her i går.
Si at hun skal gå ifra og komme igjen en annen da'.
Det har jeg gjort, men hun vil ei. Hun skriker hele tiden nei.
- Be henne ti. - Hun vil ikke ti', hun vil bli.
Jeg kjenner loven fra a til å. Og jeg vet nok hva jeg så.
- Hva så du da? - Jeg så ham, ja.
Du så hvem?
Jeg så den typen stjele et kyss fra denne skamløse tøs, nå nyss.
Ta ikke feil av deres sjenerthet. De er slemme, Deres Høyhet.
Loven sier i sin glans, man må ei kysse her til lands.
Loven sier ganske så klart, "Å stjele kyss er straffbart".
Tillat meg å være fri, dette er ei tyveri.
Jeg kjenner loven fra a til å. Det jeg sier at jeg så, jeg så.
På måfå. På må og få. Jeg så, du så, han så, hun så
Det kan jo være, det er sant. Men kanskje er det bare tant.
Spør du meg så skal vi høre på ham som prøvde å forføre.
Nei, nå må jeg protestere. Han vil bare kverulere.
La ham tale. Denne vei. Hva kan du fortelle meg?
Kjære Høyhet, jeg må tilstå, da jeg denne skjønnhet så,
...jeg kunne ikke bare gå, hun måtte kysses, det er så.
Jeg kysset en gang...og så to. Det var deilig, kan De tro.
Han kysset en gang...og så to. Det var deilig, kan De tro.
Som De ser, han brøt vår lov. Og jeg så det, gud skje lov.
- Vennligst ikke start på ny - Men jeg så ham ta, så kry.
Det lyder riktig nok for meg, og da må jeg straffe deg.
Nei, så la meg si et ord. Det er ikke, som De tror.
Dette må De ikke tro, jeg ga det til en gutt så go'.
Se, jeg hadde rett deri. Dette er ei tyveri.
Jeg er ikke sikker, venn. Får jeg se det kyss igjen?
Ja, du hadde rett deri. Dette er ei tyveri.
Vår lov er misbrukt bestialsk. Tiltalen mot ham er falsk.
Det kan ses, de hører sammen. Kast den gamle heks i dammen.
- Det var meget stygt av deg. - Enhver kan komme galt i vei.
Se det gamle kjerringlåret, Hun er kun en stakkars dåre.
Jag henne bort til evig tid! Du skal aldri mer så splid.
Jag hende bort til evig tid. Du skal aldri mer så splid.
Det jeg sier at jeg så, jeg så. Jeg kjenner loven fra a til å.
Kom og la oss ha det triv'li. Deres kyss har gjort det tyd'li.
Takk, prinsesse.
Takk ei meg. Det var et kyss, som frelste deg.
Nå er det nok for oss i dag, La oss ha et lystig lag.
La oss få litt dans og sang. Vi skal feste dagen lang.
- Liker De vårt nye talent? - Ja, hun virker svært bekjent.
Hvilken deilig drøm. Jeg føler meg helt varm.
Jeg har ikke lyst til å våkne.
Jeg er ikke våken.
Jeg drømmer visst.
Ja, jeg drømmer.
Jeg må da drømme. Men ilden føles varm.
Becky, Becky, kom fort!
- Ja, frøken? - Se!
Ååh, du milde ... Ser du det samme som meg?
- Jeg tror ikke mine egne øyne. - Nå har jeg aldri ...
- Kan du kjenne det? Hva ser du? - Jeg ser ild i kaminen.
Og et dekket bord, et teppe, en lampe og slippers?
Ja, frøken. Hvordan kom det inn hit? Innbilte du deg at det skulle skje?
Jeg vet ikke. Så godt har jeg aldri innbilt meg noe før.
Se kåpene!
- Den lille frøkenen ville sikkert takke Dem. - Hvem ønsker takk?
- Å, frøken, du er nydelig! - Takk. Du skal prøve denne her.
- Er den ikke flott? Den passer fint. - Og det er ekte sateng.
La oss prøve slippersene, og se om de er virkelige.
- Føles de som ordentlige slippers? - De er bløte og varme.
Kåpene er også bløte og varme. De er like så virkelige som oss.
Jeg tror ikke dette er noen drøm i det hele tatt.
- Mon tro om maten er virkelig? - La oss sjekke!
- Jeg kan lukte kippers. Kan du? - Kippers og løk..
Hva er dette mon tro? Muffins!
Det smaker som en muffin. Er den ekte?
Det er virkelig en muffin. Det må være trylleri.
Skal vi ikke skynde oss, innen det forsvinner?
- Hvordan har han sovet? - Rolig, doktor.
- Kan vi sende ham med de andre? - Han skal nok klare turen.
Send ham med gruppe D. De skal av sted om en time.
Jeg hører at du skal straffes. Skal vi by henne en sjokolade?
- La henne snuse på dem. - Det tillater nok frøken Minchin.
- Har du lyst til det? - Jeg vil hverken snuse eller smake.
- Vil du ikke? Hvorfor ikke? - Jeg fikk mye bedre saker i morges.
- Prinsessen fantaserer igjen. - Jeg fantaserer ikke.
Jeg fikk den deiligste mat å spise.
- Løgnhals! Du fikk ikke frokost. - Beklager, men det fikk jeg det så.
Og det er ikke høflig å kalle noen for løgnhals.
- Hvor våger du at svare igjen? - Gjorde jeg det? Du godeste.
Du må unnskylde så meget.
Jeg sladrer til frøken Minchin!
Alt sammen er her ennå, Becky.
- Gud skje lov, det har sluttet å regne. - Skal du noen steder?
På hospitalet. Kanskje vil alt forandre seg for oss.
Kanskje finner jeg faren min, så han kan få oss ut herfra.
Å nei, der er fruen.
Sarah, hvordan våger du? du...
- Hva har skjedd med rommet? - Det vil vi også gjerne vite.
Da jeg våknet opp i morges, var alt her. Til og med maten og ilden.
- Hvor har du fått tingene fra? - Kanskje fra den vakre drømmen min i natt?
Det er jo kostbare ting. Du har stjålet dem, ikke sant?
- Nei, vi har ikke stjålet noe, frk. Minchin! - Du får en sjanse til å fortelle sannheten.
- Det gjør jeg da, frue. Det kom bare. - Ja, de gjorde, frue.
Gå inn på rommet ditt. Dette er en sak for politiet.
- Vær så snill, frk. Minchin, ikke tilkall politiet! - Jo, visst gjør jeg det.
- Vi er fanget allerede, frøken. Politiet kommer. - Jeg kan ikke bli arrestert.
- Jeg må bort på hospitalet. - Hvordan skal du komme dit?
Kom, Becky. Fort. Følg med meg.
- Jeg er redd, frøken. - Jeg også. Ta hånden min.
- Du milde ... - Vær ikke redd, Becky.
- Hva leker vi nå, lille frøken sahib? - Vi er på flukt fra politiet.
- Herlig lek. Vil Dere komme innenfor? - Ja, svært gjerne.
- Har dere ikke tid til en kopp te? - Nei takk. Vi må skynde oss.
Leker dere fremdeles politi?
- Jeg håper at dere kommer trygt unna. - Det gjør jeg også ...
- Der er de! Stopp dem! - Becky, løp!
Sara! Becky! Stopp!
Følg etter den andre. Jeg tar meg av henne!
Pas på, Becky! Ikke skli! Becky, hvor er du?
- Elendige krek! Dere skal i fengsel, begge to! - Ikke Sara! Det sørger hr. Bertie for.
Så, det er dit hun skal? Ta denne lille tyven her, og slipp henne ikke av syne.
- Fikk De ikke fanget henne? - Nei. Vet De, hvor hun kan være?
Ja ...Kusk!
Harvard Hospital. Skynd Dem.
Han fortsetter å rope på henne.
Gå litt til siden.... Du får ikke gå inn dit.
- Besøkstiden er først om en time. - Da er det kanskje for sent.
Løp nå av gårde, lille pike.
- Ingen besøkende før om en time. - Jammen, vi må inn.
Beklager.De kan vente der borte, hvis det er greit.
- Har De sett kaptein Marks? - Han har akkurat gått forbi.
- Du kan ikke gå opp nå. - Jeg må lete etter far i en fart, før Minchin tar meg.
Forsvinn nå. Gjør som jeg sier.
Kom tilbake hit! Du kan ikke gå opp der!
Du må ikke gå inn dit.
Slipp meg! Slipp ...! Jeg vil kikke. Jeg vil!
Portør!
Hva er det barnet ønsker?
- Ikke la dem føre meg vekk. - Hva er det, barn?
De sier at min far ble drept ved Mafeking, men jeg tror dem ikke!
Kanskje hen er blant de sårede, og de vil ikke la meg kikke.
Jeg får aldri sjansen igjen. Kan De ikke overtale dem?
Oberst, la barnet eskortere gjennom hospitalet.
Jeg skal ledsage henne personlig, Deres Majestet.
- Hva heter De? - Victoria. Hva heter du?
Sara ...Deres Majestet!
Oberst ...
Jeg håper du finner din far, min venn. En grundig ettersøkning, oberst!
- Tusen takk, Deres Majestet. - Farvel, min venn.
- Har du lett i avdelingene? - Ikke i dag, sir.
jeg tror nok at vi får ta denne fløyen først.
Vi leter etter en pasient. Sett i gang, kjære.
- Var det nok? - Takk, skatt.
- Frøken Rose! - Sara, skatten min.
Hr. Geoffrey, du er hjemme igjen. Kan du fortelle hvor min far er?
Geoffrey kom ikke til Mafeking.
Så du har ikke engang sett ham?
Nei, min venn, det har jeg ikke. Jeg er lei for det.
- Fant du ham? - Nei, hr.
Dette er min venn, hr. Geoffrey og hans kone. Herr og fru Hamilton.
- beklager, men jeg kjenner ikke Deres navn. - Oberst Gordon.
- Han hjelper meg med å lete. - Bli bare liggende.
Det gleder meg å treffe Dem. Fra Mafeking?
- Et muldyr...Til og med et britisk. - Det er å føye skam til skade.
- Pasienten skal ha dråpene sine. - Da heller muldyret.
Jeg kommer igjen når jeg har kikket i de andre avdelingene.
- Jeg venter på deg, kjære. - Farvel ...
- Kom igjen, da, Sarah. - Det skal jeg nok.
Stakkars jente ... Hun oppgir aldri håpet.
- Jeg forlanger at De henter min bror. - Greit, men De kommer ikke inn, bror eller ei.
- Min bror skal nok få oss inn. - Jeg håper at De har rett.
Der er fullt. Han må vente til neste ambulanse.
Kjør ham inn i ventesalen. Det trekker for mye her i gangene.
- Jeg beklager at du ikke fant din far. - Takk skal du ha, likevel ...
- Kanskje er han med neste transport. Ikke oppgi håpet. - Nei, sir.
- Farvel, og Gud velsigne deg. - Farvel ...
Jeg vet, det er stjålet. Dette er absurd! Jeg overgir henne til politiet.
Hun er her, og jeg skal finne henne. Få alle værelser gjennomsøkt.
Sara...
Pappa...
Pappa, det er virkelig deg! Jeg fant deg! Jeg fant deg!
De sa at du var død, men jeg visste at du kom tilbake.
Far, hold rundt meg. Du drar vel aldri bort mer, vel?
Hva er i veien med deg? Hvorfor snakker du ikke til meg?
Kjenner du meg ikke igjen? Jeg er Sara!
- Hvor er datteren min? - Der har skjedd noe med deg.
Hr. Bertie! Hr. Bertie! Far, du må kjenne meg igjen!
Se på meg!
Du må ikke gråte. Ikke gråt ...
- Vi må være tapre soldater. - Det er jeg, men du kjenner meg ikke!
- Min lille Sara gråter aldri. - Ja men, jeg er Sara!
Ja ...Sara ...
Sara! jenta mi..
Sara, skatten min. Min lille Sara.
- Ikke vær tåpelig, Amanda. - Hvordan ser du på kåpene og alt som er her?
Kanskje en fugl kom med dem eller de gikk hit. Men lille Sara har ikke stjålet dem.
Bertie, vet du hva som har skjedd? Prinsessen har funnet faren sin!
- Er kaptein Crew i live? - Ellers kunne hun vel ikke finne ham.
- Å hr. Bertie, jeg fant min far! - Jeg er så glad for det, kjære.
Far, det er dronningen.
Min far.